Sunt mutant. La fel eşti şi tu.
Anterior în "The Gifted"...
Tată?
Trebuie să discutăm cu tine despre munca ta de la Trask.
Ei fac experimente pe mutanţi.
Prietenul meu cel mai bun a fost transformat.
El lucrează pentru Serviciile de Pază.
Un proiect de cercetare pentru a elimina genele X
din tine... asta a fost ceea ce m-a adus la Trask.
Când am fost bolnav?
Tată, aproape că am murit.
Sunt telepată şi am primit câteva gânduri foarte ciudate de la unul dintre ceilalţi.
Hei.
Nu trebuie să vorbeşti. Doar gândeşte-te la asta.
Cine ţi-a făcut asta? Unde sunt?
Pot să văd asta.
Este o clădire.
Un fel de laborator.
La nord de aici.
Tatăl meu şi sora lui, Andrea,
erau cunoscuţi ca Fenris. Lupul.
Ei au avut aceleaşi abilităţi ca ale copiilor tăi.
S-au ţinut de mâini?
Împuşcă-l!
Nu-ţi face griji, doctore Campbell, te vom duce la un spital.
Gus. Îi voi face să plătească pentru ceea ce ţi-au făcut.
- Ce s-a întâmplat cu tatăl tău? - A murit astăzi.
Scumpule.
Cu un an în urmă
Andy!
Drăguţ. Nu am ştiut că poţi să faci asta.
Am tot felul de talente secrete.
Hei... asta este bine, nu-i aşa?
Nu te infatua, dar da.
Este foarte bine.
A trecut foarte mult timp de când am făcut asta.
- Îmi pare rău că a fost o nebunie la muncă. - Nu o face.
Înţelegem.
Este important ce faci.
Doar că ţi-am simţit lipsa. La fel şi copiii.
Acum sunt aici.
Ei se descurcă bine?
Da.
Lauren a fost puţin mai rezervată în ultimul timp,
dar cred că sunt doar lucruri normale ale adolescenţilor.
Este drăguţ să îi vedem că nu se ceartă.
Vrei să încerci?
- Nu, nu voi face asta. - Ce vrei să spui?
- Nu merg cu skateboardul. - Ba da, poţi. Uite.
Piciorul din spate pe coadă, piciorul din faţă la jumătatea punţii.
E-n regulă. Este uşor.
Pocneşti şi loveşti... ca o lovitură de karate. Bine?
- Jumătate sus... - O să cad. Nu.
Nu, tu... Ai încredere în mine.
Sunt... voi fi aici. Te pot prinde.
- Promiţi? - Da.
Ajută-mă să urc.
Bine.
- Eşti pregătit? - Da.
Bine.
Hei!
Sunteţi bine acolo?
Da.
Ne distrăm.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
The Gifted Sezonul 01, ep 09-"outfoX"
În zilele noastre
Reed, nu o face. Tatăl tău lucrează.
Dar m-ai lăsat să fac toate acestea singură.
El are nevoie de tine.
Este fiul tău.
Cum adică, nu poţi să vii să-l vezi?
Hei, tu.
M-am trezit şi erai plecat.
Îmi pare rău.
Nu am putut să dorm.
Te-ai gândit la tatăl tău?
Nu am vorbit cu el de 20 de ani. Nu...
nu am crezut că pierderea lui mă va face...
Am înţeles.
Mama şi cu mine nu puteam să stăm în aceaşi cameră fără ca ea
să aducă aminte fiecare dezastru din anii mei de adolescenţă,
pentru a-mi reaminti cât de perfecţi erau Jenny şi Danny.
Când s-a îmbolnăvit, în sfârşit am început
să lăsăm în trecut tot acest rahat, dar...
era prea târziu.
Aproape că am crezut că este mai rău atunci când nu eram apropiate, pentru că...
am realizat cât de mult timp am pierdut.
Da.
Reed, eu...
nu vreau să aduc aminte de asta, dar...
trebuie să întreb.
Dacă Otto era un mutant...
iar bunicul tău şi sora lui geamănă erau la fel...
Eu...
am crezut că mutaţiile erau aleatorii.
Majoritatea aşa sunt.
Dar ele pot fi şi moştenite.
Atunci de ce te-au sărit?
Te-au sărit?
Munca tatălui meu la Trask Industries...
El şi-a petrecut toată viaţa încercând să găsească o modalitate
de a suprima genele X...
din mine.
Şi a reuşit.
Dar acestea s-au întors... în copiii noştri.
Eu... Ai ştiut?
- Desigur că nu. Ce? - Eu...
Ai crezut că am ascuns un astfel de lucru de tine?
Îmi cer scuze. Încerc doar să mă dumiresc
cum se face că acest lucru nu s-a aflat în toţi aceşti ani.
Mama ta...
Timp de doi ani, noi am crezut că aveam leucemie, Cait.
El a păstrat asta ca pe un secret faţă de toată lumea.
Şi asta a distrus familia mea.
Nu vom permite să distrugă şi familia noastră.
Trebuie să mergem acum după laboratorul lui Trask.
Trebuie să-i salvăm pe acei oameni...
Trebuie? Eşti destul de nouă aici să spui oamenilor ce au de făcut.
Nu înţelegi! Familia mea este acolo.
- Nu mai au timp. - Bine. Ia-o mai uşor.
Ai obţinut toate acele informaţii de la femeia care au trimis-o după noi?
Da.
Mintea ei a fost dificil de citit.
Era confuză, dar am obţinut destule lucruri.
Mutanţii din acel laborator erau disperaţi.
Le-am putut auzi ţipetele. Am putut să le văd corpurile.
Am putut simţi agonia
când au transformat acea femeie în acel lucru.
Şi totul se întâmplă în acea clădire.
- Ştim unde este acest loc? - Pregătesc acum o hartă a locului.
Deci, de ce stăm aici?
Ai obţinut ceva despre securitatea lor?
Nu. Asta... Mintea ei era prea înceţoşată, dar ce contează?
Noi suntem ultima speranţă a acelor prizonieri.
Ai văzut ce i-au făcut prietenului tău.
Nu facem nimic,
iar asta se întâmplă cu mai mulţi oameni.
Nimeni nu stă fără să facă ceva anume.
Vom face o mutare împotriva acelui laborator,
dar dacă vom merge orbeşte...
vom muri.
Johnny? Eşti bine?
Cum aş putea să fiu "bine"?
- Poate că Esme are dreptate. - Dar ea este doar un copil speriat,
care nu ştie ce vorbeşte.
A avut dreptate în privinţa unui lucru.
Puls.
L-am lăsat în urmă şi ei l-au luat şi l-au dus în acel laborator.
Asta nu este din vina ta, Johnny.
Şi dacă vei continua să te învinovăţeşti, asta nu va face bine nimănui.
În afară de asta...
nu crezi că este ciudat
că ea ştia despre Puls?
- Tocmai ce a ajuns aici. - Este telepată, Sonya.
Poate că a aflat de la mine.
Asta nu schimbă faptul
că am renunţat la prietenul meu
şi ei l-au transformat într-un monstru.
Să fiu blestemat dacă voi lăsa să se întâmple asta şi altora.
Hei.
Lauren.
Eşti trează?
Da.
Nu pot să nu mă gândesc la ceea ce a spus tata.
Despre faptul că bunicul Otto era...
ca noi.
Nu numai el.
Poftim. Uită-te la asta.
- Am găsit asta în bibliotecă. - Ştii unde este biblioteca aici?
Cine eşti şi ce ai făcut cu Andy?
Uite. Această secţiune din 1950.
Andrea şi Andreas von Strucker.
S-au numit singuri "Fenris"?
Da. Cred că asta înseamnă "lup" în anumit limbaj.
Dumnezeule.
- Ei au făcut asta? - Da.
Şi-au combinat puterile ţinându-se de mâini.
Au ras o clădire întreagă, plină cu oameni, în câteva secunde.
Asta este o nebunie.
Acesta este trecutul familiei noastre.
Uite. Aici scrie că "au existat zvonuri
că au făcut parte dintr-o organizaţie internaţională secretă,
numită Clubul Focurile Iadului."
Scrie şi ce s-a întâmplat cu ei?
Cred că au dispărut fugind de X-Men.
Ei au fost unii dintre cei mai puternici mutanţi.
Da.
De asemenea, scrie că erau monştri.
- Tocmai ce am spus... - Nu-mi pasă.
Mergi la culcare.
Alo?
Marcos.
Marcos! Marcos, ce se întâmplă?
Marcos!
Nu.
Nu, nu, nu...
Nu, nu, nu, nu!
Lorna!
Hei, hei, hei, a fost doar un vis.
Copilul... copilul este la Trask.
Nu. Hei, copilul este aici.
Hei, copilul este în regulă.
Marcos, în visul meu, Trask avea copilul.
Trebuie să intrăm în acel laborator.
- Trebuie... să-i ajutăm pe acei oameni. - Da.
O vom face. Hei.
O vom face. Îţi promit.
Îţi promit.
Doctore Barnes...
Cum se descurcă?
Doctorii au spus că Campbell a fost ars destul de urât, dar va supravieţui.
Au spus că el nu a vrut să facă operaţie.
Cred că mutantul lui are aptitudini.
Mutant în Subteran va căuta
să lanseze un alt atac. Trebuie să pregătim o echipă.
Haide. Va fi dificil să prezentăm o astfel de operaţiune
fără nicio informaţie.
Washington-ul este supărat pentru pierderea celor doi agenţi.
Washington-ul este supărat?
Eu trebuie să anunţ familiile.
Avem toate informaţiile necesare.
Cei din Subteran ştiu despre programul Hăituirea.
Vor ataca laboratorul lui Campbell.
Locul este extrem de secret. Cum ar putea să îl găsească?
Despre ce vorbeşti? Sunt mutanţi.
Pot să tragă cu lasere din mâinile lor.
Sunt destul de sigur că pot să găsească o clădire.
Ştiu că am dreptate.
Putem îngropa toate actele.
Doar... adu câţiva tehnicieni în asta. Bine?
Da. Să văd ce pot să fac.
Am cercetat laboratorul lui Trask.
Locul acesta nu este nicăieri.
Nu este nicio informaţie despre asta.
Dar este asta.
Un bar? Cu ce ne ajută?
Am încrucişat referinţele activităţii cardurilor de credit
cu locurile din apropierea laboratorului şi acest loc
- este popular printre angajaţii lui Trask. - Aş putea intra.
Aş putea scoate informaţii de la un paznic sau de la o persoană de la operaţiuni.
Este o idee bună. Voi merge pentru protecţie.
- Nu. O voi face eu. - Eşti sigură, iubito?
Nu ai dormit prea bine.
Sunt în regulă.
Marcos, dacă vrei să obţii informaţii de la un individ dintr-un bar,
nu trimiţi o fată şi un băiat.
Vom fi bine.
Hei. Sper că îţi este foame.
Am o omletă cu brânză fără lapte,
cu numele tău pe ea.
Cum te descurci cu toate acestea?
Ştiu că nu este corect, dar eu...
mă tot gândesc că ar fi fost totul diferit
dacă Lauren ne-ar fi spus că era un mutant.
- Haide. Nu putem merge pe drumul acesta. - Sau dacă tatăl tău
ar fi spus tuturor adevărul.
Toate vieţile noastre ar fi fost diferite.
Slujba ta.
Cum ne-am crescut copiii.
- Andy poate că nu ar fi... - Am făcut tot ceea ce am putut.
Dar tu? Dacă...
dacă ai fi ştiut atunci ceea ce ştii acum...
ai fi făcut ceva diferit?
Cu noi?
Nu.
Cait...
mai este un lucru pe care nu ţi l-am spus.
Tata mi-a spus
că tatăl şi mătuşa lui...
au fost terorişti.
- Ce? - Au avut
aceleaşi puteri ca Andy şi Lauren.
Şi când îşi combinau puterile,
erau extrem de distructivi.
Şi tu...
crezi că Andy şi Lauren pot să facă acelaşi lucru?
- Nu ştiu. - Ei bine,
- trebuie să le spunem. - Oare?
Nu sunt precum
- o armă încărcată? - Tatăl tău nu ţi-a spus
că erai mutant. Crezi că a făcut ceea ce trebuia?
Nu vom mai avea secrete, Reed.
Deci, chiar eşti la conducere?
La tot sistemul de securitate?
Nu sunt şeful cel mare,
dar pe tura mea, chiar sunt.
Practic... eu conduc acel loc.
Pare a fi ceva atât de intens.
Nu ştii nici jumătate din lucruri.
Acest loc este ca o fortăreaţă.
Arme automate, detectoare...
Nu ar trebui să vă spun nimic din toate acestea.
Trebuie să fie înspăimântător să lucrezi cu mutanţii.
Ţi-ai făcut vreodată griji că te vor ataca?
Au un program întreg pus în practică pentru a-i face să asculte.
Vă amintiţi când îşi spuneau singuri
"Homo superior"?
Nu sunt atât de superiori când...
îi loveşti în cap cu un baston.
O lovitură bună la tâmplă...
şi cad...
- Cam aşa? - Lorna, ce dracul?
Ce este? Doar l-am învăţat
să respecte diferenţele genetice.
Nu mai plânge. Nu a văzut nimeni. Fă-ţi treaba.
I-ai dat ceva să-şi amintească de noi?
Doar o noapte de singurătate...
până şi-a spart capul de un pisoar.
Cea mai bună seară a fetelor.
Deci, vorbiţi serios acum?
Extrem de serios?
Da. De aceea ne-am gândit că ar trebui...
să ne ocupăm de asta ca o familie.
Cred că am învăţat pe calea cea grea că
descoperirea abilităţilor de mutant din întâmplare nu este un lucru ideal.
S-ar putea să nu fie nimic.
Poate că tata s-a înşelat.
Doar pentru că gemenii von Strucker au putut să o facă,
- asta nu înseamnă în mod necesar... - Dacă el are dreptate?
Vreţi să distrugem ceva?
- Cu siguranţă nu. Nu. - Nu. Nu.
De aceea... dorim să testăm asta
în seif... doar pentru...
pentru a vedea dacă este ceva.
Bine.
Deci...
asta este ciudat.
Dar este...
este... ceva?
Da. Mâinile lui Andy au transpirat.
Bine. Atunci, poate
că... nu avem de ce să ne facem griji.
Poate nu este nimic.
Nu. Stai. Acordă-i o şansă. Bine?
Poate ar trebui să ne ţinem mai strâns de mâini,
să vrem să se întâmple cu adevărat ceva. Haide. Te rog?
Trebuie să încercăm.
Hei.
Hei, hei. Hei, hei, hei, hei. Hei!
Ce s-a întâmplat?
Nu ştiu.
A fost ca şi cum...
- Puteam să simt... - Totul în jurul meu.
Trebuia doar să împing.
Nu înţeleg. V-aţi folosit puterile?
Tată...
dacă am fi încercat...
Ai simţit asta? Totul se distrugea?
- Copii, ce s-a întâmplat? - Eram pe cale
să distrugem toată clădirea.
Am fi ucis pe toţi cei care sunt aici.
Sonya şi cu mine am trecut prin amintirile pe care le-a obţinut
de la paznic şi nu arată prea bine.
Cu ce avem de luptat?
Laboratorul este întărit împotriva atacurilor mutanţilor.
Au detectoare de mişcare şi senzori cu infraroşu conectaţi
de arme puternice care sunt amplasate peste tot în clădire.
- Arme? Mă pot descurca cu armele. - Ştiu, dar este
mult prea periculos atunci când sunt atât de multe, într-o zonă închisă.
Clarice, ne poţi duce dincolo de apărarea lor?
Nu. Este mult prea departe.
Nu ştiu nimic despre interiorul acelui loc.
Aş putea să fac să ne ducem în mijlocul unui perete de beton.
- Trebuie să fie ceva. - Am găsit o vulnerabilitate.
Este o centrală de curent la câţiva kilometri distanţă.
Dacă o putem opri, am putea să intrăm în laborator
înainte ca sistemele lor să fie din nou funcţionale.
- Şi ce mai aşteptăm? - Nu avem destule persoane
să atace ambele locuri în acelaşi timp. Şi acum verificăm
- cu celelalte baze. - Cât va dura,
- pentru că familia mea... - Ascultă. Înţeleg...
Esme. Esme. Crede-mă. Asta înseamnă la fel de mult şi pentru mine.
Dar avem o singură şansă.
Nu putem să o ratăm.
Deci, ce s-a întâmplat în seif?
Ce aţi simţit?
Totul din jurul nostru,
într-un fel... dispărea.
Era ca şi cum nu am mai fi fost doi.
Eram doar o persoană.
Era ca şi cum... vedeam cu aceeaşi ochi.
Aţi spus că aţi fi putut distruge o clădire.
- De unde aţi ştiut asta? - Am putut să o simt.
Andy distruge lucrurile, nu-i aşa?
Eu fac opusul. Le pot aduna.
Combinate, era ca şi când, am fi putut face tot ceea ce doream. Adică,
ne uitam la peretele din faţa noastră
şi am fi putut... să-l evaporăm.
- Poate dacă am exersa, am... - Să exersăm?
Ce este? Putem să o facem. Am putea să ne descurcăm mai bine.
Ţi s-a dat un dar, iar o putere ca aceasta
ar putea să rănească oameni. Nu o poţi folosi...
Deci, ar trebui să o îngropăm, aşa cum a făcut-o tatăl tău?
Cum a mers asta?
- Asta depăşeşte cu mult limitele, Andy. - Mamă.
Este ceea ce suntem. Bine? Este ceea ce sunt.
Andy, câteodată, nu poţi să-ţi controlezi nici puterile tale.
Înţeleg.
Deci, sunt un fel de monstru.
Nu a vrut să spună asta.
Cel puţin aveţi un copil în care puteţi să aveţi încredere.
Mamă...
lasă-mă să vorbesc cu el.
Andy...
- Andy! - Ce este?
Ştii că mama şi tata încearcă doar să ne protejeze, nu-i aşa?
Da. Da. Am înţeles.
Sunt un ciudat pentru că nu îmi urăsc puterile.
Crezi că eu urăsc asta?
Nu m-am simţit niciodată atât de puternică.
Asta mă sperie...
pentru că s-a simţit bine.
Îţi aminteşti de acel moment în care s-a mai întâmplat asta?
În parc.
- Ai simţit asta? - Da. Asta era înainte
să ştiu că sunt mutant. Eu...
Atunci am început să am probleme la şcoală.
Asta pentru că nu puteam să îmi scot din minte.
Şi eu.
Tot ceea ce vreau acum, este să încerc asta din nou.
Asta înseamnă...
asta înseamnă că vom fi ca ei?
Ca gemenii von Strucker?
Sincer... nu ştiu.
Deci, asta este centrala electrică?
Da.
Sage a reuşit să o obţină, folosind accesul în sistem al paznicului.
Eşti sigur că nu putem să o oprim singuri?
Mă descurc cu electronicele.
Sage a spus că avem cel mult trei minute înainte ca generatoarele să pornească.
Nu vom ajunge la timp în laborator.
Trebuie să discutăm despre noaptea trecută.
A fost un coşmar. Nu este nimic.
Nimic?
Nu este aşa.
Cred că toată mobila din camera noastră nu ar fi de acord.
- Dacă îţi faci griji pentru copil... - Dacă?
Desigur că îmi fac griji pentru copil.
De ce?
Nu sunt sigură că acest loc va mai rezista.
Îndiferent de situaţie,
vă voi proteja pe tine şi pe copil.
Asta este o promisiune.
Nu ştiu dacă asta este o promisiune pe care să o poţi onora.
Ce este?
Hei.
Deranjez?
Da.
Nu, e-n regulă.
- Ce este? - Am o idee.
Cum să oprim centrala electrică.
Da? Cum anume?
Îi folosim pe copiii familiei Strucker.
Serviciul de Pază
Nu. Probabil va fi încă o noapte până târziu...
Îmi spui vreo noutate?
Ştiu. Ştiu. Îmi pare rău, doar că,
lucrăm la ceva aici. Suntem foarte aproape să terminăm.
Nu-mi place că te-ai întors la muncă
- atât de repede după... - Iubito.
De aceea trebuie să fiu aici.
Nu este vorba doar de mine.
Vreau dreptate pentru Grace, pentru noi toţi.
Doar...
- să te întorci acasă în siguranţă. - O voi face.
Când termin treaba.
Când termini treaba.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Ce avem, Ed?
Am apelat la câteva favoruri.
Am reuşit să adun o echipă pentru a avea grijă de laborator.
În regulă.
Bine lucrat.
Aici suntem pe ramuri foarte subţiri.
O investigaţie neautorizată într-o unitate secretă?
Dacă eşuează asta, vorbim despre FBI în cătuşe.
Atunci ar fi mai bine să nu eşuăm.
Vrem să faceţi acelaşi lucru pe care l-aţi făcut şi cu autobuzul din convoi.
Ştim că vă cerem multe, dar...
acum nu vedem altă cale.
Vrem să ajutăm, dar de ce trebuie să fie Lauren şi Andy?
Pentru că avem nevoie de toţi ceilalţi cu puterile de luptă să atace laboratorul.
Credem că putem opri centrala
fără să îi punem în pericol.
Deci, aruncarea în aer a transformatoarelor de tensiune este un lucru în siguranţă?
Da, în acest caz.
Sage a intrat pe camerele de securitate.
Acea clădire are doar o mână de paznici.
Clarice va duce pe toţi în clădire. Sonya îi va ghida.
Am cercetat toate variantele.
Asta este singura care funcţionează.
Sunt de acord.
Hai să o facem.
Bine...
dar Caitlin şi cu mine vom monitoriza securitatea.
Dacă vor fi copiii noştri acolo, vom fi şi noi.
Sage vă va pregăti, vă va arăta ce aveţi de făcut.
În regulă. Toată lumea să se pregătească.
Plecăm într-o oră.
În regulă. Asta este. Poarta este în faţă.
Mergem să verificăm, să vedem cu ce avem de-a face.
Sună bine. Noi vom obţine privilegiile petrecerii.
Acesta este un detonator.
Dacă-l scapi cu putere, se va termina repede.
- Scuze. - Pari a fi puţin nervoasă.
Ai făcut ceva de felul acesta până acum?
Nu chiar.
Înainte să mergem acolo, trebuie să înţelegi ceva.
Când încep împuşcăturile, totul se schimbă.
- Dacă nu eşti pregătită, atunci... - Sunt... sunt pregătită.
Doar mi-a alunecat. Bine?
Dacă eşti aici
deoarece crezi că asta va fi o aventură,
faci o greşeală.
Marcos!
Hei.
Ai fost vreodată atât de nervoasă
pentru că cineva pe care îl iubeşti era rănit,
încât ai fi făcut orice pentru a opri durerea?
De aceea sunt aici.
Pentru oamenii pe care îi iubesc din acea clădire.
Nu-i pot lăsa.
Sunt o parte din mine.
Este o distanţă mare de la gard până la clădire.
Ştiam că nu va fi uşor.
Da. Vorbeşte tipul antiglonţ.
Asta ar fi fost cu mult mai uşor dacă l-am fi avut pe Puls cu noi.
- Da. - El nu ar fi putut anihila
toate armele automate din acest loc.
Desigur, am fi auzit, câteva luni de zile, poveşti despre cât de nemaipomenit era.
Da.
Îi simt lipsa.
Da. Şi eu, dar John,
nu ai fost singura persoană care l-a lăsat acolo în acea noapte.
Asta este pe umerii tuturor, nu numai pe ai tăi.
Şi astăzi, avem ocazia să ne revanşăm faţă de el.
Suntem pe poziţie.
Am înţeles. Suntem pe traseu.
Aproape că am ajuns la centrala electrică.
Bine. Să aveţi grijă.
Ceea ce facem aici, este cel mai rău coşmar al unui părinte.
- Ne putem descurca... - Andy, ştim.
Ştim că puteţi.
Facem asta pentru că avem încredere în voi.
Hei, familia Strucker, capetele sus. Am ajuns.
Da.
- Suntem pregătiţi. - Bine.
Trec peste paravanul de protecţie.
Şi ar trebui să aveţi imagine în trei, doi, unu.
Bine. Funcţionează.
Imaginile camerelor le-am pus într-o buclă, pentru a nu se vedea echipa noastră,
dar până la urmă o vor observa, aşa că grăbiţi-vă.
Bine, băieţi.
Voi avea nevoie de puţin spaţiu, copile.
Da.
- Pa, mamă. - Bine.
- Ne ocupăm de asta. - Oameni buni?
Este puţin mai complicat decât să ţin în loc un lift.
Ne putem grăbi?
Turner.
Am verificat totul. Nu există nereguli în laborator,
- nu sunt alarme, nu este nimic. - Dar angajaţii laboratorului?
Se întâmplă ceva neobişnuit pe acolo?
Toate verificările despre trecut s-au verificat.
Avem un individ plecat din oraş pentru o înmormântare,
unul în concediu de boală...
Cine?
Un paznic de la securitate. A anunţat seara trecută.
Accesează reţeaua angajaţilor lui Trask.
Scoate fişa lui medicală.
Cred că este o fundătură.
Tipul a leşinat într-un bar, lovindu-se la cap.
Probabil adormind în mahmureala sa.
Chiar acolo.
A accesat informaţii despre centrala electrică.
Centrala electrică? Este la kilometri distanţă.
Da, dar aceasta alimentează laboratorul.
Dacă ei lovesc asta, vor putea intra.
- Voi anunţa laboratorul. - Nu. Nu.
Mutanţii ar putea monitoriza
comunicaţiile acolo. Nu sunăm pe nimeni.
Avem nevoie de o echipă tactică, o echipă de izolare, totul.
Nu vom reuşi să facem asta fără să fim la vedere.
Nu-mi pasă. Asta este, omule.
Pot să simt asta. Bine? Să mergem.
Hei. Mă poţi auzi bine?
- Am reuşit să intrăm. - Vă auzim foarte bine.
În regulă. Intrăm.
Aşteptaţi.
Sunt câţiva muncitori pe culoarul din faţa voastră.
Bine...
Bine. Este liber.
Eşti sigură că ştii unde mergi?
Sunt destul de sigură.
Paznicul de la care am împrumutat amintirea, a fost doar
de câteva ori aici, aşa că este puţin cam tulbure.
Transformatorul pe care vrem să-l oprim
este în mijlocul clădirii.
Şi de ce nu ne-ai trimis acolo?
Opriţi-vă. Este o sală de şedinţe în dreapta voastră.
Poţi să faci un portal prin 100 de pereţi într-o cameră pe care nu ai mai văzut-o
şi să aterizezi în siguranţă lângă un transformator de înaltă tensiune?
- Bine. Este liber. - Nu.
Nici eu nu pot.
Vine cineva pe uşa din stânga voastră.
Ce faceţi aici?
Nu au sunat? De la biroul central?
Nu. Nu am primit niciun apel.
Aşteptaţi o clipă.
Haide. Îţi aminteşti de mine.
Sau poate că nu îţi aminteşti.
Reed...
Bine lucrat, Sonya.
În regulă. Amintiţi-vă.
Imediat ce fraţii Strucker opresc transformatorul
de la centrala electrică, avem doar trei minute
să se reîncarce armele automate
- şi să intrăm la Trask. - Nu uitaţi de partea în care,
dacă vom întârzia câteva secunde, vom fi măcelăriţi cu toţii.
- Marcos, nu ajuţi. - Îmi pare rău, doar că,
după ce intrăm acolo, nu ştim ce facem
- sau unde mergem. - De aceea este ea aici.
Prima dată eliberăm prizonierii,
apoi distrugem serverul şi cercetările.
Da. Corect. Deci, aceşti prizonieri...
- de unde ştii că ne vor ajuta? - Credeţi-mă. Vor ajuta.
Bine. Următoarele holuri par a fi libere.
Am înţeles. Mulţumesc.
Vor fi bine.
Da.
Când ai mers să faci arestări, cum...
cum te-ai descurcat cu... nervii?
Primele dăţi am... am vomitat.
Serios? Nu mi-ai spus niciodată asta.
Încă ne dădeam întâlniri.
Încercam să te impresionez.
Încă o mai fac.
Am aflat că, dacă mă concentrez doar pe planul meu,
este mai bine.
Acum, planul nostru este să urmărim copiii,
să-i ţinem în siguranţă.
Vom trece prin asta.
Domnule, tot nu cred asta.
Chiar credeţi că vor veni aici?
Am crezut că vor merge spre laboratorul lui Campbell.
O vor face. O vor face.
Nu este o coincidenţă că paznicul a anunţat că este bolnav accesând specificaţii
despre această centrală.
Îţi spun că sunt mutanţi care încearcă
să oprească securitatea laboratorului înainte să intre acolo.
Zona 1 este liberă.
Faceţi multe presupuneri aici.
Dacă echipa de intervenţie nu găseşte nimic,
suntem terminaţi... ştiţi asta, nu-i aşa?
Trec prin zona 2. Este liberă.
Zona 3, liberă. Avansez la 4.
Haide...
Domnule. Echipa a obţinut o ţintă.
Avem mutanţi.
Da. I-am prins.
I-am prins. Să mergem!
Dumnezeule.
Aşteaptă.
- Dumnezeule. - Ce este? Ce ai văzut?
Aşteaptă. Am...
Uite! Acolo.
Sonya, plecaţi de acolo.
Plecaţi acum de acolo!
- Plecaţi acum de acolo! - Stai. Nu înţeleg.
- Ce se întâmplă? - Reed. Uite!
Este un robot al Serviciilor de Pază şi o echipă înarmată în clădire!
Plecaţi acum de acolo!
Trebuie să plecăm. Acum.
- Ce dracul se întâmplă? - Ei ştiu că suntem aici.
- Au venit după noi. - Toate echipele să intervină.
Toate echipele să intervină.
Domnule, roboţii... au fost distruşi data trecută.
Nu şi de această dată. Tehnicienii au lucrat la ei.
Ei au învăţat. De această dată, sunt ai noştri.
- Cum rămâne cu transformatorul? - Nu este timp!
Clarice, trebuie să ne scoţi.
Nici nu ştiu unde suntem în clădire.
Nu ştiu în care direcţie.
Sunt prea multe holuri. Nu ştiu.
- Grăbeşte-te, te rog! - Ştiu. Încerc.
Bine. Bine. Am reuşit!
Oameni! Oameni! Hei!
- Andy! - Da. Mişcă. Mişcă.
Mişcă!
Fugiţi!
Clarice!
Nu!
Mergi! Mergi!
Reed.
Sonya? Sonya! Mă auzi?
Trebuie să mergem, Reed. Trebuie să-i ajutăm!
Nu putem. Nu putem să intrăm în clădire. Vom fi prinşi.
Nu putem să-i ajutăm dacă suntem şi noi capturaţi.
Hijo de perra...
Ce s-a întâmplat? Ne-a văzut cineva?
Închidere totală!
Mutanţii au încercat să lovească centrala electrică.
Serviciile de Pază i-au prins. Au spus că am putea urma...
Nu, ei nu vin după noi.
Trebuie să plecăm. Operaţiunea a eşuat. Haideţi!
Ce? Ce? Nu. Nu. Nu putem să plecăm.
- Trebuie să intrăm acolo! - Ajunge.
- Ne-au prins echipa de la centrală. - Nu plec.
- Trebuie să intrăm acolo! - Plecăm!
- Haide. S-a terminat. - Nu! Nu, te rog. Familia mea.
- Nu mă obliga să-i las în urmă! - Îmi pare rău. Îmi pare rău.
- Haide. - Nu! Nu!
Atenţie. Toţi angajaţii.
Acesta nu este un exerciţiu. Unitatea este sub atac.
Intră în aplicare procedura de închidere totală.
Repet. Este în desfăşurare procedura de închidere totală.
Ce vom face?
Sage mi-a dat codurile.
- Haide! - Ei vin!
Haide! Grăbeşte-te!
- Staţi pe loc! - În spatele tău!
- Fugiţi. - Stai...
- Fugiţi! - Nu, nu, nu!
La pământ, acum!
Putem să ieşim.
Putem să ieşim dacă vom face ceea ce am făcut mai devreme.
Cum au făcut Fenris.
- Ce faci? - Nu putem...
- Trebuie! - Nu. Suntem în subsolul clădirii.
Dacă o facem, toţi vor muri.
Staţi acolo unde sunteţi!
Andy... Lauren.
Nu mişcaţi.
- Nu. - Dumnezeule. Nu!
Nu, Cait, ce faci?
- Sunt copiii noştri, Reed! - Nu putem.
Nu putem. Nu putem să facem nimic.
S-a terminat.
În genunchi.
- Reed, nu putem să-i lăsăm. - Cait, Cait...
În genunchi. Acum.
Dumnezeule.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
The Gifted Sezonul 01, ep 09-"outfoX"